Team Wild Animais Only Relesed On: www.Hounddawgs.org
Hinazuki var borte.
Jeg har en dårlig følelse.
Hinazuki! Er det noen her?!
Den 3. mars, 1988 -
- forsvant Kayo Hinazuki.
7. MARS (MANDAG)
Kayo flyttet til Sapporo -
- for å bo hos bestemoren sin av familiegrunner.
Hun beklager at hun ikke fikk si ha det.
Jeg vet at mange av dere er triste, men Kayo trives i Sapporo.
Så det er ingen grunn til å være lei seg.
Hinazuki og jeg klarte ikke å holde det siste løftet -
- vi ga hverandre.
Jeg er hjemme.
Satoru?
Jeg vet at du er bekymret for Kayo, -
- men det er ikke din skyld.
Jeg...
Jeg kunne ikke hjelpe henne.
Det må ha vært noe mer... Noe mer jeg kunne ha gjort.
Det er begrenset hva én person kan gjøre.
Det innbilsk av deg å klandre deg selv etterpå.
Kom, så spiser vi.
Jeg forventet ikke at et annet barn skulle forsvinne så raskt.
VI SER ETTER AYA NAKANISHI
Tidslinjene begynner å løpe sammen.
AYA NAKANISHI HIROMI SUGITA
Jeg ble overveldet -
- av hjelpeløshet.
Ha det!
KAYO HINAZUKI
Det har gått en uke siden hun forsvant.
Ingen vet om hun er død ennå.
Unnskyld, Fujinuma.
Jeg rakk ikke å lage ferdig gaven din.
- Du skal få gaven din i morgen. - Ok.
Jeg lover.
Hvor er jeg?
Jeg er i 2006 igjen?
Jeg gjorde ikke nok.
En tiåring med lite kunnskap og erfaring.
Jeg burde ha innsett det -
- og gått til verks som om livet stod på spill.
De er her allerede.
Burde jeg vise meg nå og fortelle dem sannheten?
Vent.
Sort hår, 180 cm høy, tynn, hvit skjorte.
Forstått.
- Hva med leia? - Betalt i tide.
- Stemmer det? - Ja.
Nei.
Ingen kommer til å tro meg, iallfall ikke politiet.
Det betyr at jeg må finne drapsmannen selv.
Er du dum? Du kan ikke ha mobilen på.
De kan spore deg via GPS-en.
Airi.
Du brukte fornavnet mitt.
Går det fint?
Her.
Satoru.
Jeg bor i nærheten. At ikke du blir med meg?
Ok?
Beklager, vent her litt.
Kom og sitt.
Ikke vær redd, jeg bor alene.
- Ok. - Føl deg som hjemme.
Jeg flyttet fra landsbygda fordi det er en skole jeg vil gå på her.
Tanten min eier leiligheten.
Sånn å forstå.
Er du sikker på at du vil ha meg her?
Gitt oppførselen din, så antar jeg at du vet om mordet?
Ja. Politiet kom til restauranten for å se etter deg.
- Og det er på nyhetene. - Så hvorfor?
Er det ikke åpenbart? Aldri om du drepte moren din!
Takk.
Forresten.
Du glemte denne.
JAPAN: GROV KRIMINALITET I SHOWA-EPOKEN
Jeg har noe som er ditt!
Jeg trodde hun ga meg denne boka da.
Uansett, det ser ut som trøbbel alltid finner deg.
Som Kayo Hinazukis mord på Hinamatsuri.
Det var i din hjemby, ikke sant?
På Hinamatsuri?
Det fikk meg til å gråte.
Du er nok sulten!
Jeg går og ut og kjøper noe til deg.
3. MARS
Boken er endret.
Klarte jeg å endre fortiden?
Jeg klarte å endre den.
Jeg er tilbake.
Hvordan kan de gå etter ham når det er han som lider mest?
Det er så urettferdig.
En 52 år gammel kvinne ble knivstukket i Funabashi by i Chiba-prefekturet.
Politiet behandler det som et drap.
De leter etter offerets sønn,
Satoru Fujinuma, i forbindelse med mordet.
Hendelsen fant sted i går kveld rundt kl. 18.00.
I en leilighet i Funabashi by -
- ble en kvinne funnet død etter å ha blitt knivstukket.
MANABU NISHIZONO
Politiet har igangsatt en drapsetterforskning, -
- og sønnen hennes, Satoru Fujinuma, som også bodde i leiligheten, -
- har ikke blitt sett siden hendelsen.
BESKYTT DEG SELV!
FORSVAR DEG MED HUSHOLDNINGSARTIKLER
LAG ELEKTROSJOKKVÅPEN AV ENGANGSKAMERA.
Det var et kidnappingsforsøk.
JENTER KIDNAPPING, CHIBA
FORBRYTELSER MOT BARN
Nøkkelordene for mammas drapsmann er "kidnapper" -
- og "en mann mellom 20 og 50".
For tre år siden -
- ble ei jente kidnappet.
Jeg vil sjekke opp i det. Det er farlig, -
- men jo mer tid som går, jo færre muligheter har jeg.
Jo raskere jeg gjør noe, jo bedre.
Tusen takk, herr Nishizono.
Min far -
- kan ikke fatte hvor mye som kan endre seg på ett gangfelt.
Han var veldig takknemlig.
Faren din har alltid behandlet meg godt.
Dessuten har bystyret allerede diskutert stedet.
Sjef.
Unnskyld. Katagiri drar hjem for dagen.
Ikke si at du betalte for en pizza igjen?
- Du kunne tatt en gratis. - Jeg vil ikke spesialbehandles.
Ok, da gikk jeg.
Hun Katagiri, hun er veldig ansvarlig til dagens ungdom å være.
Hun er kanskje bare 17, men hun har et godt hode.
Hva er det, sjef?
Her. Du glemte det du får med en gratis pizza.
- Takk. Det var ikke nødvendig. - Det går fint.
Så, om Satoru...
Ja?
Jeg tror ikke at Satoru ville gjort noe sånt.
Ikke jeg heller!
Hvis du treffer ham, vær så snill og hjelp ham.
Og du kan ringe meg, så skal jeg hjelpe.
Ok!
Det skal jeg si om jeg ser ham.
Ha det, da.
Under den første høringen -
- ble den tiltalte dømt til livstid, men han insisterte på at han var uskyldig.
Det er noe som ikke stemmer.
Etterforsker Watanabe?
Hva skulle du si til ham?
Jeg er bare bekymret for deg.
Satoru er beskyldt for mord...
Hvorfor sa du ikke bare det?!
Du sa jeg måtte hjelpe Satoru. Du sa at du også ville hjelpe!
Jeg hadde lyst til å stole på deg...
Unnskyld, Satoru.
Airis rom er ikke trygt lenger. Sjefen fant ut av det.
Det går fint. Du ga meg hvile da jeg trengte det.
Takk.
Kan jeg spørre deg om noe?
Hvorfor stoler du på meg?
Det er ikke bare fordi jeg kan, men fordi jeg har lyst til å stole på deg.
Jeg vil stole på deg for min egen skyld. Fordi jeg vil at andre skal stole på meg.
Godt nok for meg.
Du burde nok dra hjem.
Si til politiet at jeg truet deg.
Er du dum?! Aldri om jeg sier det.
Dessuten kan du ikke rømme alene.
Men...
La meg gi deg litt penger, da.
Her, hurtigtast 1 er hustelefonen min. Ring hvis noe skjer.
Takk.
Ok, jeg kommer rett tilbake. Vent på meg.
Det er ikke mye, men alt hjelper, sant?
Jeg burde ta avstand fra Airi for hennes skyld.
Du har fått e-post.
INNBOKS FRA SACHIKO FUJINUMA
DETTE ER SATORU. VENT PÅ ROMMET. JEG KOMMER.
Du tuller.
Han som har mammas telefon -
- er drapsmannen!
Er dette nok?
Et strømbrudd?
Hva? Hva var det?
Hvem er det?!
Airi!
Airi...
Airi!
Ikke rør!
Vi må holde henne i ro og ringe ambulanse.
Gå, Satoru. Jeg ordner dette.
- Men... - Du har involvert Airi nok!
Hallo?
Ei jente falt fra andre etasje.
Hun er bevisstløs.
Drapsmannen visste hvor Airi bodde.
Han fulgte etter henne.
Han er mye nærmere enn jeg trodde.
Tekst: Lise McKay